I ett land av myter, och tider av magi,-
-vilar ödet för ett stort rike, på axlarna av en ung man.
Hans namn är... Merlin.
Det här är trevligt, eller hur? Bara vi två.
- Nå, vi tre. - Merlin? Merlin räknas inte.
Jag räknas inte. Jag är inte här, Jag pratar faktiskt inte just nu.
Är du inte imponerad att jag kom ihåg vår årsdag?
- Du kom inte ihåg. Jag påminde dig. - Ja, men jag kom ihåg att det var idag.
.. Idag.
- Egentligen, var det jag. - Håll käften, Merlin!
Det var jag!
Arthur!
S05E07 *A Lesson in Vengeance*. Översättning: ammi.
Ni är väldigt lyckligt lottad, sire. Fallet kunde ha brutit er nacke.
Har männen blivit förhörda?
Jag är ledsen, sire, såren var dödliga. Vi kunde inte få något ur dem.
Vi vet en sak. Det kan inte ha varit en tillfällighet att de var där.
Sire.
Vi hämtade er sadel från stigen.
Sadelgjorden hade blivit bortskuren och ditsydd igen. Avsedd att brista.
Det förefaller Merlin, att du för en gång skull ... har rätt.
God eftermiddag, sir riddare. Hästarna är skodda och vattnade, som ni begärde.
- Är du Tyr Seward? - Ja, sir Gwaine. Det vet ni.
- Kungens stallhjälp? - Det är min ära, ja.
Är inte kungen nöjd med mitt arbete? Har jag gjort något fel?
Gelda Seward, mor till Tyr Seward? Bor du här med din son?
- Har han råkat i trubbel? - Han greps, misstänkt för förräderi.
Nej! Nej, det måste vara ett misstag! Tyr är lika lojal mot kungen, som ni!
Här.
Tråden vi hittade i pojken hem, matchar den som användes för att sabotera sadeln.
- Vem tvingade dig till det här, Tyr? - Ingen. Ingen har tvingat mig.
Säger du att du var ensam? Du hade ingen hjälp, ingen kumpan?
Jag vet ingenting om det här. Jag har inte gjort något, sire,-
-bara skött er häst, och seltyg, som vanligt.
Bevisen är graverande. Du kan inte förneka det.
Sire...
Jag svär på min mors liv ...
Ge mig deras namn. Varför skydda dem?
De kan inte hjälpa dig nu. Ge mig deras namn.
Jag har inget namn. Det finns inget namn att ge.
Då ger du mig inget val. Även om det gör mig ledsen,-
-måste jag anklaga dig för förräderi.
Finns det något mer ... du vill tillägga?
Ni är min kung, sire. Jag skulle aldrig göra något för att skada er. Aldrig.
Tyr Seward, i kraften av mitt ämbete, dömer jag er härmed till döden.
- Hur länge har du känt Tyr? - Sedan han var en liten pojke.
Tror du verkligen att han är skyldig?
Vad jag tycker är irrelevant, fakta talar för sig självt.
Arthur, att döma honom till döden ...
Lag är lag, Merlin, antingen jag vill eller inte.
Varför skulle Tyr vilja se Arthur död? Det är inte logiskt.
Kanske hyste han något agg, någon varig förbittring.
Vilket agg kan han bära? Han älskade sitt arbete, han var väldigt stolt över det.
Och Arthur respekterade honom. Han behandlade honom alltid rättvist.
Merlin, det är omöjligt att veta vad som rör sig i huvudet på en annan man.
Kanske, men Arthur hade rätt om en sak.
Tyr kunde inte ha gjort det ensam, någon annan var inblandad.
Och om vi inte får veta vilka de är, vad hindrar dem från att försöka igen?
Jag vet att du var förtjust i Tyr, men du hade inget val. Han var skyldig.
Tyr Seward, är en enkel man. Han kan inte ha planerat mordet själv.
Jag vet att det är vad du vill tro. Det vill vi alla.
Det är svårt att acceptera, men även en hedervärd kung, har fiender i huset.
Oftast den sista personen, man tror.
Tyr, är just en sådan person.
Nej, du har rätt.
Jag antar att erfarenheten borde ha lärt mig något.
Det viktiga är, att han inte lyckades.
Jag har redan förlorat min bror, jag står inte ut med att förlora dig också.
Jag är här, Guinevere. Det kommer jag alltid att vara.
Jag kommer aldrig att lämna dig, det lovar jag.
Tänkte att du kanske vill ha lite mat.
Matlagning är inte Gaius starka sida, som du vet.
Nå, det är åtminstone inte kålrotsgryta!
Tack, Merlin.
- Jag vill hjälpa dig, Tyr, om jag kan. - Ni hörde kungen. Ingen kan hjälpa mig.
Jag känner dig, Tyr. Jag tror inte att du menade något illa.
Jag har inte gjort någonting. På min ära, det gjorde jag inte.
- Men något hände, eller hur? - Nej.
Tyr, snälla, berätta vad som hände.
- Nej! De kommer ... - Vem?
Det var för ett par dagar sedan.
En av hästarna hade kolik, jag sov i stallet för att se till honom ...
Fortsätt, det är okej.
Den natten, vaknade jag av ett ljud.
Det var någon där, som gick igenom kungens sadel. Jag visste det var fel.
Jag försökte komma iväg och varna någon ... men de såg mig.
De sa att om jag så mycket som viskade ett ord av vad jag hade sett ...
... skulle de ta min mamma.
De skulle ta henne ... och skära halsen av henne.
Vem var det?
- Jag kan inte! - Tyr, snälla, berätta för mig.
Det här är den enda chansen du har. Du hängs om du inte berättar.
- Och de dödar min mamma, om jag gör det. - Tyr...
Jag kan hjälpa dig.
Nej. Om det betyder att jag dör istället för henne, får det bli så.
Jag dör hellre.
- Du gick till Tyr, i cellen? - Ja.
Vi har pratat om det här tidigare, vi vet vad han sa. Bevisen ljuger inte.
Ingen förnekar brott, sire, det enda Tyr gjorde, var att han såg det ske.
- Berättade han det? - För fem minuter sedan.
Vem var det?
Han säger inget, han är för rädd. De hotade honom.
- Jag måste tala med honom, omedelbart. - Arthur, kan det inte vänta?
- Gaius sa vila, låta din skada läka. - Jag är okej. Jag vill lyssna på honom.
Det får du. Men Tyr har sagt allt han är villig att säga, just nu.
Han är helt klart rädd och osäker på vad han ska göra. Pressa honom inte.
Låt honom tänka över det, och kanske, efter en natt i cellen, säger han mer.
Som alltid, Guinevere ...
... har du rätt.
Har du lagt märke till något konstigt med Gwen, på sista tiden?
Inget ovanligt. Varför?
Jag är inte helt säker.
Något hon sa? Något hon har gjort?
Nej, det är inget särskilt.
Sedan hon återvände från det mörka tornet, har hon inte riktigt varit sig själv.
Är det så konstigt? Hon förlorade sin enda bror.
Elyan var hela hennes familj. Och sorg förändrar folk, Merlin.
Jag vet det. Jag gör det, men ...
Dessutom kan vi bara gissa, vad Morgana utsatte henne för.
Det är det som oroar mig.
- Tyr. - Vad gör ni här?
Oroa dig inte. Jag vill bara prata.
- Jag säger ingenting! - Shhhh. Kom närmare.
Vi vill inte bli upptäckta, eller hur?
Jag har inte sagt några namn. Inte nämnt er till någon.
Jag tror dig.
Är min mamma utom fara? Ni har inte skadat henne?
Din mor lever och mår bra. Hon, är inget problem.
Du är. Du förstår, Tyr, det är inte vad du har sagt. Det är vad du kan säga.
Förstår du?
Bladet punkterade hans hjärta. Han led inte mycket, är jag glad att förmedla.
- Har ni talat med nattpatrullen? - De såg inget ovanligt, sir.
Vakterna då? Varför larmade de inte?
Vi fann det här bakom ett galler i vaktrummet.
Salvia. Kraftfullt sövande, sir.
Jag har varit en idiot.
Jag borde ha talat med honom när jag hade chansen.
Arthur...
Vad?
Den som gjorde det här, var ingen främling i Camelot.
De kände citadellet, inifrån och ut.
Guinevere.
Planen misslyckades. Arthur lever.
- Misstänker han dig? - Inte än. Men stalldrängen såg mig.
- Han var på väg att berätta allt. - Var? Du har goda nyheter då.
Jag gjorde vad som måste göras.
Med Tyr borta, måste du hitta någon annan, som tar hand om det.
När Arthur dör, måste du vara utom all misstanke. Du måste ha stöd av riddarna.
Endast med deras lojalitet, är din väg till tronen, klar.
- Till vilken nytta? Arthur lever ännu. - För tillfället.
I kväll har du allt du behöver, för att avsluta jobbet.
Arthur fördubblade vakten, det finns patruller natt som dag.
- Jag kan inte riskera att lämna ... - Gwen, Gwen. Jag kommer till dig.
Gå!
Gwen? Jag har letat efter dig överallt. Arthur har varit utom sig av oro.
Det fanns ingen anledning till oro, jag promenerade bara på ängen.
Sedan Elyan dog, behöver jag ibland lite tid för mig själv.
Jag förstår, men du bör vara försiktig.
En patrull attackerades i skogen för bara en timme sen.
Åh, det visste jag inte. Tack, Merlin.
Jag ska vara försiktigare nästa gång.
Inga brutna ben, turligt nog.
Något annat du minns?
Inget. Ena minuten förföljde jag dem mellan träden.
I nästa, låg jag platt på marken.
- Är du säker på att det var trolldom? - Utan tvekan. Kraftfull också.
- Morgana? - Det är möjligt.
- Men varför var hon där? - Hon kanske skulle träffa någon.
Varför skulle hon komma så nära citadellet?
Kanske var tvungen. Den hon träffade, fanns kanske här i Camelot.
Nå, tills vi har mer att gå på, är det ren spekulation.
Gaius, Merlin, se vad ni kan hitta i skogen.
- Det kan vara något vi har förbisett. - Jag följer med dem.
Det gör du inte alls. Du ska vila, Gwaine. Läkarens order.
- Jag tror inte att det här är över. - Vad menar du?
De som ansvarar för attacken mot Arthur, vad hindrar dem från att försöka igen?
De har inte en chans. Citadellet har full beredskap.
Varje in- och utgång är bevakad. Arthur är säker, så länge han stannar i Camelot.
Tänk om han inte är det? Om Camelot är den farligaste platsen han kan vara på?
Vem har tillgång till stallet, känner till cellernas placering?
Vem visste att Tyr skulle göra allt för att skydda sin mamma?
Du måste stanna nära Arthur, och göra allt du kan, för att skydda honom.
Du har mitt ord på det, Merlin.
- Vem är du? - Det spelar ingen roll vem jag är,-
-utan vad jag vill, och vill ha.
- Och vad är det du vill ha? - En tinktur. Med kraft att döda.
Inte snabbt, utan långsamt och med yttersta smärta.
- Mycket speciellt, det du söker. - Det har ett mycket speciellt syfte.
Äger du något sådant?
Det gör jag.
Här.
Vad är det?
Pipört. Två droppar gör offret medvetslös.
Och Bolmört. En enda droppe i örat.
Död kommer att vara lika ...
... långvarig och obehaglig som man kan önska sig.
Det här är ... ovanliga saker.
Svårt att komma över, svåra att bereda ...
Mycket generöst, milady, mer än tillräckligt för att köpa mina varor.
Men inte min tystnad.
Arthur, är du okej?
Tänk om Merlin hade rätt? Tänk om Morgana attackerade patrullen?
- Morgana? - Hon vill se mig död.
Finns det ett bättre sätt än att ha en bundsförvant i Camelot?
En allierad, som hon inte riskerade att möta, här inne?
- Vem? - Den som dödade Tyr.
Det låter inte vettigt. Om du är målet, varför döda Tyr?
För att skydda sin identitet.
- Kanske. - Tyrs mördare hade kunskap om palatset.
Vem de än är, måste de vara kända för mig, och här, i detta nu.
Om det du säger är sant, måste de hittas snabbt.
- Om inte, och de slår till igen? - Jag tänker inte låta det hända.
Jag skulle ge mitt liv för att skydda dig.
Du hittar dem, Arthur. Du och jag tillsammans.
Gaius!
- Ja, det är verkligen inte naturligt. - Det var Morgana, jag är säker på det.
- Är du säker på att vi är på rätt plats? - Gwaine sa han såg dem här någonstans.
Där. På grenen.
Det är inte mycket att gå på, eller hur?
Importerat råsilke.
Handlarna tar en liten förmögenhet för det.
Vem det än tillhör, är den extremt rik.
- Vad är det? Någon form av broderi? - Ja. Vävda trådar av silver och guld.
Endast de av högsta rang, har råd med en sådan sak.
Merlin? Vart ska du nu?
Merlin?
Skulle du vilja förklara exakt, vad det är du gör?
- Jag letar bara efter hål. - Hål?
Ja. Det är där handen kommer ut.
Klurigt. Men titta ...
Där, tror jag, kommer den andra handen ut.
Rätt. Man kan inte vara nog försiktig. En dams sedlighet, står faktiskt på spel.
Är det så? Merlin, jag rekommenderar starkt-
-att du visar mindre intresse för Gwens kläder, och lite mer intresse för mina.
Jag föredrar Gwens.
Jag ska göra vad jag kan, för att glömma att du sa det.
Jag föreslår att du gör detsamma.
Bara några få droppar underlättar dina bekymmer, min kära.
Förstår du?
Ja.
Kom.
Är du förberedd? Har du hittat någon annan?
Oroa dig inte. Jag har en i åtanke.
Guinevere. Jag började undra var du var.
Förlåt, jag hade lite affärer i staden.
- Jag hoppas att du är hungrig. - Mmm. Och törstig.
Vad gjorde du i stan?
Åh, levererade bara lite varor, till de mest behövande.
Din vänlighet upphör aldrig att förvåna mig.
Håll dina smutsiga händer borta från mina dumplings!
Du vet, när jag tänker på det, vi fick aldrig ha vår lilla fest, eller hur?
Ja, hur kom det sig?
För oss.
Allt tyder på att kungen har blivit förgiftad.
Är du säker, Gaius?
Ganska säker. Svettning, hudförändring, spår av tinktur runt örat.
Allt pekar på användning av Bolmört.
- Finns det inget hopp? - Giftet är av en dödlig sort, milady.
Det kan finnas ett sätt att angripa spridningen, men inget jag kan garantera.
En sak vet jag säkert. Den som gjorde det, finns bland oss.
Den som gjorde det, har förrått oss alla.
Någon som har fritt tillträde till citadellet, till kungens stall,-
-kungens fängelse ...
... även kungens mat.
Jag känner bara en ...
Merlin.
Hur mår Arthur?
Det är ingen förändring.
Jag vet hur du måste känna ... ... om Merlin.
Tro mig, när jag säger hur ledsen jag är. Men bevisen mot honom är överväldigande.
Ni gjorde vad ni var tvungen att göra, Guinevere. Ni hade inget val.
- Jag förstår det. - Tack.
Finns det inget hopp, Gaius? Inget alls?
Jag ska inte ljuga för er. Arthurs tid är nästan ifatt honom.
Men tills kungen drar sitt sista andetag, finns det alltid hopp.
Du hade rätt, Merlin. Oavsett vad Morgana gjorde i det mörka tornet,-
-tog hon kontroll över Gwen, och använde henne för att komma åt Arthur.
- Kan du rädda honom? - Giftet är för stark, alltför våldsamt.
Din magi, är hans enda hopp.
Du måste få ut mig härifrån på något sätt.
Du lovade att du aldrig skulle lämna mig, Arthur. Du lovade.
Han är vår styrka, vårt hjärta.
Hur kan jag leva utan honom? Hur kan någon av oss, leva utan honom?
För att vi måste.
Milady. Om Arthur dör, kommer vi att förlora mer än så.
Riket kommer att förlora sin kung.
Så länge Arthur lever, finns det fortfarande en kung i Camelot.
Men när det är dags,-
-och det blir säkerligen snart, måste vi vara förberedda.
Om vi inte har en ledare ... ... och vägvisare,-
... blir Camelot, och hela riket, sårbart.
Allt Arthur arbetade så hårt med att uppnå, kommer att hotas.
Men vem skulle bära hans krona? Ingen familj som kan efterträda honom.
Och vem av oss är ... värdig något sådant?
Ni är, milady.
- Jag? - Ni är så nära familj, som Arthur har.
Ingen kan förneka er visdom, medkänsla, och er lojalitet.
Jag är säker på att om Arthur kunde fatta ett beslut, skulle han välja er.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Jag inser att det är ett stort ansvar, men ni kommer inte att vara ensam.
Jag garanterar er, jag själv, och alla riddare står vid er sida.
Nu och för evigt.
Tack, Leon.
Jag kan skatta mig lycklig, som har sådana vänner.
- Vem är du? - Vilken jävla idiotfråga är det?
Jag är den jag är, jag är den jag var, jag är den jag alltid kommer att vara.
- Det är inget svar. - Vilka andra svar finns det?
- Det är det enda svaret, värt att ge. - Vad gör du här?
Otroligt. Du följer upp en idiotfråga med en annan.
Jag besöker cellerna, som ni mycket väl vet.
Nej, det gör du inte. Inte utan tillåtelse.
Men ni har redan sagt det. För bara tio minuter sedan, sa ni det.
- Ni sa så, och jag gjorde det! - Nej, det gjorde vi inte.
Vad fan är det för fel på er? Något intressant i ert te, eller?
Det är inte konstigt att en fånge mördas, om ni inte ens kan minnas-
-vem ni släpper in och ut. Ni släppte in mig!
Och det tackar jag för. Och nu, måste jag tydligen, släppa ut mig själv.
Adjö!
Du! Vad gör du i mitt kök?
- Inget. - Inget, betyder ofog, i min bok.
- Du har läst fel bok. - Och bus betyder stöld.
- Nej, det gör det inte. - Och stöld, betyder mina pajer.
Dina pajer?
Varför i hela friden skulle någon vilja stjäla dina gudsförgätna pajer?
- Mina pajer är välkända i Camelot! - Visst, säkert.
En skorpa som rostigt järn, fyllningen, av förra årets hästdynga,-
-och lukten, oh, ja, precis som vakternas skithus!
Ingen förolämpar mina pajer, och kommer undan med det!
Åh, förlåt mig! Ska jag istället tala om din giftiga mördegstårta?
Som spyor, som stelnat i middagssolen! Eller dina mördegsgrottor!
Kungen själv, liknade dem vid färsk grodrom, insvept i gris-snor!
- Vad vet du om kungen och mina grottor? - Åh, herregud.
Borde ha gjort det för flera år sedan.
Du där!
Du! Halt!
Där! Den här vägen!
- Han är borta. - Vi förlorade honom!
Informera männen om inkräktaren. Sätt citadellet i högsta beredskap.
Faerblaed waw!
Det var ingen vind. Det var trolldom.
Tänd fyrfaten!
Sök igenom gården!
- Allt väl? Ni har inte sett någon? - Ingen. Varför?
Vi har inkräktare, inom våra väggar.
- Här? I citadellet? - Ja, milady. Vi såg dem på Stortorget,-
-sedan tappade vi bort dem. - Milady, ni kan vara i fara.
Gwaine tar er till gästkamrarna.
- Han ser till att ni inte blir skadad. - Varför skulle någon vilja skada mig?
Ni ska bli vår ledare, Gwen. Ni är Camelots framtid.
Tror ni inte att fienderna vill se er död?
- Jag kan inte lämna Arthur, inte nu. - Gwen, jag lovar, blir det förändringar,-
-hämtar jag er på en gång.
Gaius har rätt. Kom, milady. Ni är inte säker här.
- Hur i hela friden kom du in här? - Fråga inte ens.
Hur mår han?
Hans hjärta har nästan stannat. Jag fruktar att han är nära döden.
Sjukdomen har gått så långt.
Jag vet inte om jag har kraft nog, att föra honom tillbaka.
Du kan göra det, Merlin.
Ic the thurhaele-
-thinu licsar.
Mid thamsundorcraeft-
-thaere ealdan ae!
Gaius...
Merlin...
Bra gjort, Merlin! Bra gjort.
Bäst att du går tillbaka till cellen, innan du saknas.
Det är vakter på varje våning och i varje trapphus. Hur kommer jag tillbaka?
- På samma sätt du kom hit, antagligen. - Antagligen ...
God morgon, Merlin.
Om du har tid en stund, skulle kungen vilja prata med dig.
Merlin!
Det här är ett av de två ... möjligen tre, ögonblicken i mitt liv,-
-när jag faktiskt är glad att se dig.
Det var exakt mina tankar, sir.
Hur känns det?
- Som död. Tja, halvdöd, åtminstone. - Jag kan tänka mig det.
Det verkar som om vi har båda gått igenom någon slags prövning.
Det var egentligen inte så illa. Man vänjer sig vid evigt mörker och råttor,-
-mögliga kuddar, vistas med en hink av din egen ...
Jag är ledsen över vad som hände dig. Ärligt.
När jag hörde, sa jag till dem att det inte kunde vara du, som förgiftade mig.
Kocken, bekräftade ditt alibi.
Jag sa också, att du inte var klyftig nog, att organisera ett mordförsök.
- Det var mycket omtänksamt. - Ingen orsak.
Det är något jag behöver prata med dig om.
Tyvärr, Merlin,en annan gång. De väntar på mig i rådskammaren.
Tack vare Guinevere, har vissa nya bevis framkommit.
Drottningen hittade flaskorna i mina kammare. De bär, som synes, kännetecken.
Tack vare outtröttliga ansträngningar, har hon lyckats spåra dem.
- Det här är ditt varumärke, inte sant? - Det är mitt märke, ja.
- Och vad innehåller den här flaskan? - Det ... det är pipört, sire.
- Vad gör det? - Det gör objektet medvetslöst.
- Det här? - Bolmört.
- Det är ett gift, min herre. - Ett dödlig gift.
Och det är bara tack vare min läkares stora skicklighet-
-att jag fortfarande lever. - Jag är ledsen, min herre.
Jag tillhandahöll det, erkännes. Men jag visste inte att det var avsett för er.
I sanning, jag var ... för rädd för att fråga.
För rädd för att fråga vem?
Hon som ... ville ha det.
- Kände du igen den här kvinnan? - Jag kan inte säga säkert,-
-men jag tror att det var Morgana Pendragon.
På grund av drottningens idoga flit, har sanningen avslöjats.
Var och en av oss, är skyldiga henne en stor tjänst.
Länge leve drottningen.
Länge leve drottningen!
- Är du inte nöjd med din man? - Jag blir nöjd, om han dör i morgon.